Systematisk liste for Forebyggelse, sundhedsfremme og folkesundhed 
Sep 19 2016 15:45:18

Begreb 	Notation 	Synonymer 	Generel definition 	Kommentar 	Kommentar eller begrundelse for ændringer	Ændringsforslag	Kommentar til ændringsforslag	
sundhedsprofil 	1 	helbredsprofil; health profile;  	beskrivelse af en persons, en befolkningsgruppes eller et lokalområdes sundhedstilstand på et givet tidspunkt 	En sundhedsprofil er en tværsnitsbeskrivelse af sundhedstilstanden og sundhedsforholdene hos en person, i en befolkningsgruppe eller i et geografisk område. Der findes fx personlige, arbejdspladsrelaterede, faggruppespecifikke, kommunale, lokale, amtslige, regionale, nationale og globale sundhedsprofiler. Indholdet i en sundhedsprofil varierer, men kan omfatte epidemiologiske data om sundhed, sygelighed, dødelighed og livsstil, data om det fysiske, socioøkonomiske og kulturelle miljø, samt data vedrørende sundhedsvæsenets ressourcer og anvendelse. Sundhedsprofilen danner grundlag for overvågning af sundhedstilstanden, for den videre sundhedsplanlægning samt for interventioner der fremmer sundheden. Eksempler på sundhedsprofiler er Sundheds- og Sygelighedsundersøgelserne i Danmark (SUSY), embedslægernes kommunale og amtslige sundhedsprofiler, tværsnitsundersøgelser af skolebørns sundhed og sygeplejerskers sundhedsprofil. 				
sundhedsrelateret aktivitet 	2 	 	aktivitet der foregår inden for sundhedsområdet 	En sundhedsrelateret aktivitet kan være en aktivitet, der er rettet direkte mod én patient og/eller en aktivitet, der ikke er rettet direkte mod én patient. 
Eksempel på sundhedsrelateret aktivitet (rettet mod både gruppe og individ): mammografiscreening. 
Eksempel på sundhedsrelateret aktivitet (rettet mod gruppe): rengøring på sygehus. 
Eksempel på sundhedsrelateret aktivitet (rettet mod individ): operativt indgreb. 				
forebyggelse 	2.1 	profylakse; sygdomsforebyggelse; prævention; prevention; disease prevention; health promotion;  	sundhedsrelateret aktivitet der søger at forhindre opståen og udvikling af sygdomme, psykosociale problemer, eller ulykker og dermed fremmer folkesundheden 	Inden for sundhedsområdet er forebyggelse de indsatser, som fremmer folkesundheden ved at identificere og hindre eller hæmme risikofaktorer, risikoadfærd, ulykker, sygdom og sygdomsfølger hos patienter eller andre borgere. Forebyggelse omfatter blandt andet primær forebyggelse, sekundær forebyggelse, tertiær forebyggelse og rehabilitering. Aktørerne kan være politikere, myndigheder, sundhedsprofessionelle, patienter og andre borgere. Målgruppen og arenaerne for forebyggelse kan tilsvarende variere. Der er gennem en årrække sket en udvikling fra lægevidenskab til sundhedsvidenskab, medinddragelse af flere faggrupper og videnskaber, hvorved den traditionelle forebyggelsespraksis er udvidet. I dag bruges forebyggelse og sundhedsfremme som sideordnede begreber for at synliggøre forskellige indsatser for at opnå sundhed. Forebyggelse og sundhedsfremme indeholder gensidigt elementer af hinanden. Eksempler på forebyggelse er tandpleje, sundhedspleje, vaccination, oplysningskampagner, og strukturel forebyggelse fx arbejdsmiljølovgivningen. 
Problemfelter:
Afgrænsningen til sundhedsfremme og behandling 				
klinisk forebyggelse 	2.1.1 	patientrettet forebyggelse; patientorienteret forebyggelse; clinical health promotion; clinical prevention; preventive medicine;  	forebyggelse der indeholder elementer af sundhedsfremme og rehabilitering og som foregår i sundhedsvæsenet sammen med patienter 	Hensigten er at sætte fokus på og integrere forebyggelse i patientforløbet for at begrænse sygdomsudvikling, forhindre komplikationer og tilbagefald samt opnå størst mulig sygdomsmestring og livskvalitet. Klinisk forebyggelse foregår i sundhedsvæsenet, hvor patienten er den aktive/aktiverede medspiller, og indsatsen omfatter derfor også elementer af sundhedsfremme og rehabilitering. Der lægges vægt på at valgmuligheder og ansvarlighed forbliver hos patienten, samt på empati, feedback og positive forventninger til patienten. Aktørerne er sundhedsprofessionelle i samspil med patienterne. Målgruppen er patienterne. Arenaen kan være den primære eller sekundære sundhedssektor. Eksempler på klinisk forebyggelse er gravides rygeophør, alkoholstop inden operation, fysisk aktivitetsprogram for psykisk syge, diabetesskole og kontrol af astmapatienter. Problemfelter:Klinisk forebyggelse er delvist sammenfaldende med ” forebyggelse på sygehus” , som foruden patienter også retter sig mod pårørende, personale og lokalsamfund. 				
universel forebyggelse 	2.1.2 	generel forebyggelse; massestrategi; universel prevention;  	forebyggelse, der har hele eller dele af befolkningen som målgruppe, uanset risikofaktor og risikoadfærd 	Formålet er at øge befolkningens sundhed gennem formidling af viden om sundhed og dermed give et informeret grundlag for adfærdsændringer. Universelle forebyggelsesstrategier kan være målrettet dele af eller hele befolkningen. Arenaen kan fx være grundskolen eller arbejdspladsen. Der anvendes en massestrategi og forebyggelsesmetoden kan fx være sundhedskampagner. Aktører er typisk offentlige myndigheder, men kan også være private arbejdspladser. Universel forebyggelse er relateret til selektiv forebyggelse og indikeret forebyggelse der også er defineret ud fra målgruppens risikostatus. Problemfelter:Termen stammer fra psykiatri- og misbrugsområdet hvor begreberne i dag benyttes internationalt. Begreberne er bl.a. udviklet fordi der har været et ønske om at fokusere på forebyggelsesintervention frem for behandling. 				
sundhedskampagne 	2.1.2.1 	health campaign;  	universel forebyggelse der tidsbegrænset søger at øge en befolkningsgruppes sundhed gennem oplysning og anbefalinger 	En sundhedskampagne sætter fokus på et sundhedsrelateret emne, skaber klarhed og fælles viden om det og sigter på at give sundhedsfremmende handlemuligheder blandt andet gennem holdningspåvirkning. Sundhedskampagner gør brug af massestrategi, dvs. retter sig mod hele eller dele af befolkningen uanset risikostatus, gennem brug af et eller flere medier, og danner hermed grundlag for efterfølgende mere målrettede interventioner. Sundhedskampagner kan fx foregå i det offentlige rum, på skoler, på arbejdspladser eller i kommuner. Aktører kan være offentlige myndigheder eller den private sektor, fx i et tværsektorielt samarbejde. Eksempler på sundhedskampagner kan være massemediekampagner om unges alkoholforbrug eller om børn og motion, men det kan også være en kommunal sundhedsuge med konkurrencer, socialt samvær og blodtryksmåling. Sundhedsoplysning, sundhedsformidling og sundhedskommunikation er overordnede begreber og kan indeholde elementer af sundhedskampagne. 				
selektiv forebyggelse 	2.1.3 	højrisikostrategi; forebyggelsesindsats over for risikogrupper; intervention over for risikogrupper; selective prevention;  	forebyggelse hvor målgruppen er befolkningsgrupper med kendte risikofaktorer eller kendt risikoadfærd 	Formålet er at opnå en adfærdsændring og dermed begrænse risikoadfærd i en befolkningsgruppe med høj forekomst af risikoadfærd eller risikofaktorer. Arenaen kan fx være det kommercielle festmiljø eller belastede boligområder. Aktører kan være offentlige myndigheder, sundhedsprofessionelle eller professionelle i socialsektoren. Målgruppen identificeres ved afdækkende undersøgelser af forekomsten af risikofaktorer og risikoadfærd i udvalgte målgrupper. Selektiv forebyggelse er relateret til universel forebyggelse og indikeret forebyggelse, der på samme måde er defineret ud fra målgruppens risikostatus, men begrebet adskiller sig fra indikeret forebyggelse ved at have befolkningsgrupper som målgruppe frem for individer. Eksempler på selektiv forebyggelse er forebyggelse målrettet børn i misbrugsfamilier, værnepligtige unge mænd og børn med DAMP. Selektiv forebyggelse anvender en højrisikostrategi for at udøve forebyggelse i målgruppen. Problemfelter:Termen stammer fra psykiatri- og misbrugsområdet, hvor begrebet i dag benyttes internationalt. Begrebet er bl.a. udviklet fordi der har været et ønske om at fokusere på forebyggelsesintervention frem for behandling. 				
indikeret forebyggelse 	2.1.4 	højrisikostrategi; tidlig intervention overfor risikoindivider; forebyggelsesindsats over for risikoindivider; indicated prevention;  	forebyggelse hvor målgruppen er individer med kendte risikofaktorer eller kendt risikoadfærd 	Formålet er at begrænse risikofaktorer eller risikoadfærd med udgangspunkt i identificerbare individuelle risikofaktorer. Indikeret forebyggelse er relateret til universel forebyggelse og selektiv forebyggelse, der også er defineret ud fra målgruppens risikostatus, men begrebet adskiller sig fra selektiv forebyggelse ved at have individer frem for befolkningsgrupper som målgruppe. Der benyttes en højrisikostrategi for at udøve forebyggelse i målgruppen. Forebyggelsesmetoden kan fx være opsøgende virksomhed eller personlig samtale. Målgruppen identificeres af professionelle med tæt tilknytning til individerne, fx kontaktlærere eller den kommunale sundhedstjeneste. Eksempler på målgruppen er rygere, personer med højt blodtryk eller højt kolesterol eller personer ,som udviser tidlige tegn på et problematisk alkohol- og stofbrug, men som ikke har søgt professionel hjælp. Problemfelter:Begrebet stammer fra psykiatrien og misbrugsområdet hvor det bruges internationalt med ønsket om at fokusere på forebyggelsesintervention frem for på behandling. Dækkende dansk term mangler. 				
strukturel forebyggelse 	2.1.5 	rammesættende forebyggelse; miljøintervention; primordial prevention; infrastructure for health promotion;  	forebyggelse der gennem lovgivning, styring og regulering har til formål at skabe sundhedsfremmende rammer 	Hensigten med strukturel forebyggelse er at begrænse forekomsten af risikofaktorer og "gøre det sunde valg nemt”. Begrebet omfatter også sundhedsvæsenets organisation og ressourcefordeling. Strukturel forebyggelse vil oftest have et primært forebyggende og sundhedsfremmende sigte, men kan også være sekundært forebyggende eller rehabiliterende. Aktørerne er politikere og myndigheder på centralt eller lokalt niveau. Målgruppen kan omfatte hele eller dele af befolkningen. Eksempler er lov om påbud af styrthjelme, miljølovgivning, afgiftspolitik, embedslægeordningen, arbejdsmiljølovgivning, regulering af køb af nydelsesmidler og illegale stoffer, forebyggende sundhedsordninger for børn og unge, trafikregulering omkring skoler, sund mad i skolekantiner, tilsætning af jod til bordsalt samt fluor i drikkevand. Problemfelter:Termen er pt. ikke almindeligt anvendt, mens begrebet er velkendt. 				
primær forebyggelse 	2.1.6 	primær profylakse; primary prevention;  	forebyggelse der har til formål at hindre sygdom, psykosociale problemer, eller ulykker i at opstå 	Målgruppen kan være hele befolkningen eller udvalgte grupper og enkeltindivider. Aktører er sundhedsprofessionelle og professionelle fra andre sektorer, herunder myndigheder. Primær forebyggelse foregår bl.a. i lokalsamfund, skoler og institutioner, på arbejdspladser og inden for den primære og sekundære sundhedssektor. Den lovgivende og regulerende del af primær forebyggelse betegnes strukturel forebyggelse. Eksempler på primær forebyggelse er tandplejens undervisning i god tandhygiejne, vaccinationer, folkeskolens seksualundervisning, den kommunale sundhedstjenestes ydelser (børne-ungelæger og sundhedsplejersker) og miljølovgivning. 				
borgerrettet forebyggelse 	2.1.6.1 	population-oriented disease prevention and health promotion;  	primær forebyggelse rettet mod den raske del af befolkningen 	Begrebet er introduceret i forbindelse med den nye sundhedslov (2005) og er genanvendt i høringssvar til denne. Formålet med borgerrettet forebyggelse er at mindske risikoen for, at sygdom overhovedet opstår. Det involverer en sundhedsfremmende og forebyggende indsats i relation til rygning, alkohol, kost, fysisk inaktivitet, svær overvægt og smitsomme sygdomme. Borgerrettet forebyggelse modstilles med ”patientrettet forebyggelse” (i dette arbejde klinisk forebyggelse). Eksempler er indretning af skolegårde og legerum, således at de stimulerer til fysisk aktivitet, anlæg af stisystemer samt indførelse af sund skolemad. Problemfelter:Patienter er også borgere. Begrebet er ikke udbredt blandt praktikere, men er introduceret i 2004 af det politiske miljø i forbindelse med strukturreformen. 				
forebyggelse på arbejdspladsen 	2.1.6.1.1 	arbejdsrelateret forebyggelse; worksite health promotion; workplace health promotion;  	borgerrettet forebyggelse der foregår på en arbejdsplads 	Aktiviteten er opstået i forbindelse med en stigende erkendelse af, at nærmiljøet har betydning for forebyggelsen. Forebyggelse på arbejdspladsen er et blandt flere eksempler på forebyggende indsatser i specifikke arenaer. Aktørerne er de ansatte selv eller ledelsen evt. faciliteret af sundhedsprofessionelle. Målgruppen er ansatte på arbejdspladser. Begrebet omfatter både forebyggende og sundhedsfremmende aktiviteter relateret til både det fysiske og psykiske arbejdsmiljø. Eksempler er personalerettet forebyggelse på et sygehus, arbejdsgiverbetalte frugtordninger, pausegymnastik på kontoret og efterlevelse af høreværnspåbud på en byggeplads. 				
sekundær forebyggelse 	2.1.7 	tidlig opsporing og behandling; secondary prevention;  	forebyggelse der har til formål at opspore og begrænse sygdom og risikofaktorer tidligst muligt 	Sekundær forebyggelse anvender systematisk screening og opportunistisk screening som opsporende redskaber mens interventionsdelen kan omfatte vejledning, behandling, adfærdsændring eller mere strukturelle indgreb, for at undgå yderligere sygdomsudvikling. Sekundær forebyggelse finder typisk sted i den primære sundhedssektor, men også på sygehuse og i andre sektorer som fx undervisnings- og socialsektoren. Sekundær forebyggelse udføres af sundhedsprofessionelle, fx af praktiserende læger, sundhedsplejersker, sygehuspersonale, tandlæger og tandplejere. Målgruppen er befolkningsgrupper eller patienter eller andre borgere med erkendt eller uerkendt sygdom eller risikofaktorer. Eksempler på begrebet er screening for livmoderhalskræft, forebyggende astmabehandling, regelmæssige tandeftersyn, ind- og udskolingsundersøgelser, samt tidlig opsporing af patienter med kronisk obstruktiv lungesygdom (KOL) i almen praksis og nakkefoldsscreening. 				
tidlig opsporing 	2.1.7-1 	screening; early detection;  	del af sekundær forebyggelse der har til formål at finde risikofaktorer og diagnosticere sygdom tidligst muligt 	Formålet med tidlig opsporing er at skabe mulighed for tidlig intervention (fx behandling eller risikobegrænsning) og dermed standse sygdomsprogression og evt. udvikling af funktionstab. Tidlig opsporing er opsporingsdelen af sekundær forebyggelse og den kan udføres både ved systematisk screening og opportunistisk screening. En anden del af sekundær forebyggelse består i intervention. Tidlig opsporing foregår oftest i sundhedssektoren men kan også finde sted i fx undervisnings- og socialsektoren samt på arbejdspladserne. Aktørerne er typisk sundhedsprofessionelle men professionelle fra undervisnings- og socialsektoren bidrager også, fx på skoler og i andre institutioner. Målgruppen er patienter eller andre borgere, herunder patienter der evt. er i kontakt med sundhedsvæsenet af anden årsag. Eksempler på begrebet er kræft-screening, sundhedsplejerskens undersøgelser af børn i hjemmene, børne-unge lægens ind- og udskolingsundersøgelser, opsporing af kronisk obstruktiv lungesygdom (KOL) i almen praksis og den kommunale tandplejes identifikation af ”risikobørn”. 				
systematisk screening 	2.1.7-1.1 	systematisk opsporing; organiseret screening; systematic screening;  	tidlig opsporing der systematisk søger at finde ikke-erkendte sygdomme og risikofaktorer 	Systematisk screening sorterer tilsyneladende raske i de der muligvis har - og de der ikke har en given sygdom, risikofaktor eller disposition ved hjælp af en test, undersøgelse eller procedure der nemt og hurtigt kan udføres systematisk på en nærmere afgrænset målgruppe. Personer der har testet positivt tilbydes nærmere undersøgelser med henblik på egentlig diagnosticering og behandling. Systematisk screening bidrager til sekundær forebyggelse med at opspore højrisiko-individer tidligst muligt. tidlig opsporing er overbegreb til både systematisk og opportunistisk screening. Systematisk screening foregår i både primær og sekundærsektoren og aktørerne er sundhedsprofessionelle, men selvscreening findes også. Målgruppen er hele befolkningsgrupper som masse-screenes eller udvalgte risikogrupper som selektivt screenes. Eksempler: screening for Føllings sygdom (blodprøve fra alle nyfødte), fostervands-undersøgelser, screening for livmoderhalskræft, hørescreening af nyfødte, screening af alle brystkræft-patienter for depression, screening af patienter med blodprop i hjertet for forhøjet kolesterol og blodtryk, screening for chlamydia. 				
opportunistisk screening 	2.1.7-1.2 	uorganiseret screening; lejlighedsvis screening; usystematisk screening; screening på mistanke; opportunistic screening;  	tidlig opsporing blandt patienter og andre borger hvor der er mistanke om sygdom og risikofaktorer 	Formålet med opportunistisk screening er at skabe mulighed for tidlig intervention (fx behandling eller risikobegrænsning) og dermed standse sygdomsprogression. Opportunistisk screening foregår oftest i sundhedssektoren, men kan også udføres i undervisnings- og socialsektoren. Aktørerne kan være sundhedsprofessionelle, men også professionelle i undervisnings- og socialsektoren bidrager, fx på skoler og i andre institutioner. Målgruppen er patienter og andre borgere. Opportunistisk screening er en type tidlig opsporing, der bidrager til opsporingsdelen af sekundær forebyggelse. Opportunistisk screening foregår typisk ”lateralt” eller afledt, dvs. når patienten kommer for noget andet. Eksempler på begrebet er opsporing i almen praksis af kronisk obstruktiv lungesygdom (KOL) hos rygere, samt tidlig opsporing af depression og misbrug. 				
tertiær forebyggelse 	2.1.8 	tertiary prevention;  	forebyggelse der har til formål at bremse tilbagefald af sygdom og forhindre udvikling og forværring af kroniske tilstande, herunder fysisk og psykosocial funktionsnedsættelse 	Tertiær forebyggelse er målrettet patienter med erkendt sygdom og foregår i sundhedsvæsenet ofte i tværsektorielt samarbejde. Aktørerne er sundhedsprofessionelle i samarbejde med professionelle fra bl.a. socialsektoren. Tertiær forebyggelse er defineret udfra sygdomsstadie, mens rehabilitering er defineret udfra patientens helhedssituation inkl. egne behov og ønsker. Tertiær forebyggelse indgår ofte som en naturlig del af rehabiliteringen. Eksempler på tertiær forebyggelse er forebyggelse af (nye) frakturer hos patienter med osteoporose vha. hoftebeskyttere, forebyggelse af kontrakturer ved lammelse, hygiejneinstruktion til patienter med manifest oral sygdom, forebyggelsessamtaler ved den praktiserende læge med henblik på rygestop hos patient med kronisk obstruktiv lungesygdom (KOL), forebyggelse af recidiv hos afhængige alkoholmisbrugere, normalisering af blodsukker hos diabetespatient, palliation af kroniske smerter hos kræftpatient. Problemfelter:Begrebet rehabilitering anbefales brugt frem for begrebet tertiær forebyggelse. 				
tværsektoriel forebyggelse 	2.1.9 	samordnet forebyggelse; disease prevention through intersectoral partnerships; disease prevention through intersectoral collaboration; intersectoral disease prevention;  	forebyggelse der udføres af aktører fra flere administrative sektorer eller fra både den primære og sekundære sundhedssektor 	Formålet er at øge sundhed gennem et sammenhængende forebyggelsesforløb med fælles mål, ansvar og klar rollefordeling på tværs af sektorer. En sektor er et politisk, administrativt område med eget ansvarsområde, fx undervisningssektoren og sundhedssektoren. Målgruppen er patienter og andre borgere. Forebyggelsen udføres af professionelle i de involverede sektorer. Shared care, oversat ved ”sammenhængende patientforløb” eller ”samordnet behandling”, er et eksempel på tværsektoriel forebyggelse. Shared care betyder at ansvaret for patientforløbet er delt mellem individer eller grupper der tilhører hver deres organisation, eller betydende del af organisationen. Andre eksempler på tværsektoriel forebyggelse er samarbejdet mellem de praktiserende læger (den primære sundhedssektor) og sygehusafdelingerne (den sekundære sundhedssektor) om rehabilitering af fx patienter med kronisk obstruktiv lungesygdom (KOL), forebyggelse af stofmisbrug i festmiljøer i et samarbejde mellem sundhedsmyndighederne, undervisningssektoren, socialsektoren og politiet, samt indførelse af alkohol- og tobakspolitik på arbejdspladser i et samarbejde mellem sundhedssektoren og den private sektor. 				
patientundervisning 	2.2 	patientskoler; patient education; patient counselling;  	sundhedsrelateret aktivitet hvor en professionel eller en uddannet patient underviser patienter 	Formået er at give patienten viden til at forstå sin sygdom og situation, handlemuligheder til at få størst mulig kontrol over sit liv og følelsesmæssig støtte til at mestre følgevirkningerne af sin sygdom. egenomsorg kan læres og udvikles gennem patientundervisning, hvori der ofte indgår momenter af empowerment. Patientundervisning indgår i klinisk forebyggelse og rehabilitering. Undervisere er professionelle eller uddannede patienter. Målgruppen er patienter med kendt, ofte langvarig sygdom og evt. deres pårørende. Undervisningen kan foregå i patientskoler i sundhedsvæsenet, på apoteker, i træningscentre m.m. Eksempler på patientundervisning er eksemskole for børn på hudafdeling, madlavningskurser for hjertepatienter og deres pårørende, diabetesundervisning hos egen læge. 				
folkesundhedsarbejde 	2.3 	public health;  	sundhedsrelateret aktivitet der vedrører forståelse og fremme af folkesundhed samt forebyggelse af sygdom på befolkningsniveau 	Formålet er at forebygge sygdom, forlænge liv og fremme psykisk og fysisk sundhed mest effektivt gennem en organiseret indsats lokalt og nationalt. Målgruppen er befolkningsgrupper. Aktører er politikere, sundhedsmyndigheder, sundhedsprofessionelle samt professionelle i andre sektorer, herunder frivillige organisationer. Det videnskabelige fagområde benævnes folkesundhedsvidenskab. Eksempler på folkesundhedsarbejde er befolkningsundersøgelser, udformning af sundhedslovgivning, epidemiologisk forskning, forebyggende sundhedsordninger og sundhedsoplysning. 				
sundhedsaktivitet 	2.4 	individualiseret sundhedsaktivitet; health care activity;  	sundhedsrelateret aktivitet der er rettet mod én patient 	I dokumentationssammenhæng omfatter en aktivitet også sin dokumentation. Dokumentationen er derfor IKKE en selvstændig sundhedsaktivitet. 

En sundhedsaktivitet kan bestå af flere andre sundhedsaktiviteter - fx kan en operation bestå af flere procedurer. Samme sundhedsaktivitet kan være del af flere andre sundhedsaktiviteter - fx kan indgift af morfin være en del af både 'Smertebehandling' og 'Sedation'. 

Sundhedsaktiviteter kan tidsmæssigt prioriteres i forhold til hinanden. 

En sundhedsaktivitet kan træde i stedet for en anden. Det kan fx dreje sig om en bedre behandling, en anden medicin eller en anden operation. 

En sundhedsaktivitet kan antage forskellige statusser fx planlagt, udført, afsluttet etc. 				
vejledning om fysisk aktivitet 	2.4.1 	vejledning om fysisk træning; vejledning om motion; motionsvejledning; counselling to promote physical activity; intervention to promote physical activity;  	sundhedsaktivitet hvor en sundhedsprofessionel vurderer, rådgiver, motiverer og evt. henviser en patient eller anden borger til fysisk aktivitet som led i forebyggelse eller behandling 	Formålet med vejledning om fysisk aktivitet er at øge og fastholde patienters fysiske aktivitetsniveau som forebyggelse eller alternativ/supplement til traditionel medicinsk behandling og som middel til bedre trivsel. Aktiviteten kan indeholde en vurdering eller test af patientens fysiske form, behovet for videre træning, rådgivning, instruktion og evt. henvisning til et konkret træningsforløb, fx motion på recept. Vejledningen kan indgå i forebyggelsessamtale, ligesom elementer af den motiverende samtale kan indgå i vejledningen. Målgruppen er patienter med symptomer eller sygdomme der kan afhjælpes med motion, samt patienter eller andre borgere i risiko for at udvikle disse tilstande. Aktørerne er læger og andre sundhedsprofessionelle, som rådgiver eller henviser til fysisk aktivitet hos fx fysioterapeuter eller idrætsuddannede. Eksempler på anvendelsen af begrebet er den overvægtige type 2 diabetiker eller den depressive patient, der motiveres for og henvises til fysisk træning i form af styrke-og/eller konditionstræning. Problemfelter:Termen er ikke almindeligt anvendt, men er analog til vejledning om andre risikofaktorer og forventes at blive mere udbredt. 				
kostvejledning 	2.4.2 	råd om ernæring; ernæringsvejledning; kostrådgivning; dietary counselling; dietary intervention;  	sundhedsaktivitet hvor en sundhedsprofessionel vejleder en patient eller anden borger om ernæring for at fremme sundhed og forebygge overvægt, undervægt og kostrelaterede sygdomme 	Aktører er praktiserende læger, diætister, sygeplejersker, sundhedsplejersker, tandlæger og andre sundhedsprofessionelle. Målgruppen er befolkningen, og aktiviteten kan foregå i sundhedsvæsenet, i skolen, på arbejdspladsen og som generel folkeoplysning. Kostvejledning kan være temaet i en sundhedskampagne. Vejledningen omfatter oplysning om ernæring, herunder konkrete råd og anbefalinger om kostsammensætning og måltidsmønster. Kostvejledning kan også tilbydes patienter og andre borgere som led i sygdomsbehandling og rehabilitering. Formidling af viden om sund og ernæringsrigtig kost indgår ofte i patientundervisning. 				
rygeafvænning 	2.4.3 	rygestopvejledning; rygestoprådgivning; rygeafvænningstilbud; smoking cessation intervention;  	sundhedsaktivitet hvor en professionel gennem rådgivning og behandling, støtter en patient eller anden borger med henblik på rygestop 	Målgruppen er rygere med varierende tobaksafhængighed. Aktører er professionelle, fx rygestopinstruktører. Arenaen er den primære og sekundære sundhedssektor samt andre sektorer, fx privatsektoren og socialsektoren. Rygeafvænning kan foregå i form af et rygestopkursus - individuelt eller i gruppe. Rygeafvænning og rygestopkurser kan være standardiserede forløb, og disse forløb kan indeholde elementer som: hjælp til kognitiv problemløsning, adfærdsmæssige øvelser, skriftlige opgaver, farmakologiske hjælpemidler, social støtte og støttende selvhjælpsmaterialer. Rygeafvænning kan både være en del af primær forebyggelse, sekundær forebyggelse og rehabilitering. forebyggelsessamtalen, livsstilssamtalen og den motiverende samtale kan resultere i, at patienten ønsker og modtager tilbud om henvisning til rygeafvænning, evt. i form af et rygestopkursus. 				
egenomsorg 	2.4.4+2.4.5-1 	selvhjælp; selvbehandling; egenbehandling; self care; self management;  	sundhedsaktivitet som en patient eller anden borger udfører for at forebygge sygdom og fremme egen sundhed 	Formålet er at opnå bedst mulig livskvalitet med størst muligt ansvar for og indflydelse på eget helbred. Oprindeligt set som lægfolks egne initiativer til sundhedsfremme, forebyggelse og selvbehandling. Nu omfatter begrebet også det sundhedsarbejde patienter udfører i samspil med sundhedsvæsenet. Begrebet udspringer af individtænkning, fremme af patientens egne ressourcer inklusive selvtillid (self efficacy) og kan indebære empowerment. Egenomsorg er centralt inden for rehabilitering. Egenomsorg kan faciliteres i sundhedsvæsenet, i lokalsamfundet eller i hjemmet og praktiseres de samme steder. I denne proces kan professionelle være medspillere eller igangsættere af hjælp til selvhjælp. Målgruppen for egenomsorg er primært patienter med langvarige lidelser. Eksempler på egenomsorg er diabetespatienter der plejer deres fødder, patienter med kronisk obstruktiv lungesygdom (KOL), der dyrker motion og sørger for god kost samt tandbørstning. 				
rehabilitering 	2.4.5 	efterbehandling; genoptræning; rehabilitation;  	sundhedsaktivitet der indeholder elementer af både forebyggelse og sundhedsfremme, 
med det formål, at patienten, som har risiko for at få begrænsninger i sin fysiske, psykiske eller sociale funktionsevne, opnår et selvstændigt og meningsfuldt liv 	Rehabilitering består af en koordineret, sammenhængende, tidsbegrænset, vidensbaseret indsats, der har til formål at genoprette og vedligeholde det fysiske, psykiske og sociale funktionsniveau hos patienten og forhindre tilbagefald af sygdom. Rehabilitering er en helhedsorienteret intervention, fx bestående af patientundervisning, styrkelse af egenomsorg, støtte til adfærdsændringer, genoptræning, psykosocial omsorg samt efterbehandling. Rehabiliteringsbegrebet er mere sundhedsfremmende orienteret end det traditionelt sygdoms- og behandlingsfokuserede begreb tertiær forebyggelse. 

Målgruppen er patienter som har en længerevarende sygdom. Aktører er patienter, pårørende og et tværfagligt sundhedsprofessionelt, ofte tværsektorielt, team. Rehabilitering foregår på sygehuse, rehabiliteringscentre og i primærsektoren her ofte i tæt samarbejde med professionelle fra bl.a. social-, beskæftigelses- og uddannelsessektoren (sundhedscentre). Ovenstående definition tager udgangspunkt i definitionen fra ”Hvidbog om rehabilitering". Eksempler på patientgrupper, der har gavn af struktureret rehabilitering, er patienter med kronisk obstruktiv lungesygdom (KOL), hoftebrud, patienter med hjerte- og kræftsygdomme samt hjerneskade. 				
egenomsorg 	2.4.5-1+2.4.4 	selvhjælp; selvbehandling; egenbehandling; self care; self management;  	sundhedsaktivitet som en patient eller anden borger udfører for at forebygge sygdom og fremme egen sundhed 	Formålet er at opnå bedst mulig livskvalitet med størst muligt ansvar for og indflydelse på eget helbred. Oprindeligt set som lægfolks egne initiativer til sundhedsfremme, forebyggelse og selvbehandling. Nu omfatter begrebet også det sundhedsarbejde patienter udfører i samspil med sundhedsvæsenet. Begrebet udspringer af individtænkning, fremme af patientens egne ressourcer inklusive selvtillid (self efficacy) og kan indebære empowerment. Egenomsorg er centralt inden for rehabilitering. Egenomsorg kan faciliteres i sundhedsvæsenet, i lokalsamfundet eller i hjemmet og praktiseres de samme steder. I denne proces kan professionelle være medspillere eller igangsættere af hjælp til selvhjælp. Målgruppen for egenomsorg er primært patienter med langvarige lidelser. Eksempler på egenomsorg er diabetespatienter der plejer deres fødder, patienter med kronisk obstruktiv lungesygdom (KOL), der dyrker motion og sørger for god kost samt tandbørstning. 				
forebyggelsessamtale 	2.4.6 	helbredssamtale; health counselling;  	sundhedsaktivitet hvor en sundhedsprofessionel gennem samtale motiverer og støtter en patient eller anden borger til adfærdsændring 	Formålet med forebyggelsessamtalen er at identificere risikofaktorer og risikoadfærd samt at foretage en holdningspåvirkning og støtte til adfærdsændring. En forebyggelsessamtale med en ambivalent patient eller anden borger kan omfatte elementer fra den motiverende samtale. Målgruppen er borgere med risikofaktorer eller risikoadfærd. Samtalen udføres af sundhedsprofessionelle, der er trænet i denne metode. Forebyggelsessamtalen kan bl.a. foregå på sygehus, sundhedscenter, hos den praktiserende læge, tandlæge eller fysioterapeut. Forebyggelsessamtalen kan opfølges af en forebyggelsesintervention fx tilbud om rygeafvænning, alkoholbehandling, kostvejledning, vejledning om fysisk aktivitet, hjerterehabilitering, anbefaling af hoftebeskytter. Problemfelter:Afgrænsning over for livsstilssamtale, der opfattes som en type af forebyggelsessamtale. 				
den motiverende samtale 	2.4.6.1 	motivationssamtale; behavior change counselling; motivational interviewing; motivational counselling;  	forebyggelsessamtale der udføres efter en systematisk metode, og som afklarer patientens parathed, ressourcer til og ambivalens over for adfærdsændringer 	Formålet er en positiv adfærdsændring gennem motivation. Den motiverende samtale kan foregå både i den primære og sekundære sundhedssektor, i den sociale sektor, på arbejdspladser samt i hjemmet. Aktøren er en professionel, som er specielt trænet i denne form for systematisk forebyggelsessamtale. Målgruppen er en patient eller anden borger med risikoadfærd eller andre (modificerbare) risikofaktor. Patienten eller borgeren kan være fundet ved screening. Den motiverende samtale adskiller sig fra livsstilssamtalen ved at være mere metodisk målrettet, og ved at kræve opfølgning, bl.a. håndtering af tilbagefald. Metoden anvendes fx i relation til gravide rygere, folk med alkoholmisbrug, rygere med kronisk obstruktiv lungesygdom (KOL) og diabetespatienter med overvægt. Elementer af den motiverende samtale kan indgå i en livsstilssamtale. Problemfelter:Betegnelsen den motiverende samtale er faldet nogle sundhedsprofessionelle for brystet, idet den kunne minde om "manipulerende" samtale. 				
livsstilssamtale 	2.4.6.2 	livsstilsrådgivning; lifestyle advice; lifestyle intervention;  	forebyggelsessamtale der primært afdækker en patients eller anden borgers livsstil 	Formålet er at indkredse en patients eller anden borgers livsstil eller sundhedsprofil og dens mulige betydning for borgerens aktuelle situation. I livsstilssamtalen afdækkes borgerens viden om emnet samt selvvurderet helbred og borgerens hidtidige reaktion herpå (egenomsorg). Dele af den motiverende samtale kan efterfølge livsstilssamtalen for at støtte borgerens valg af sundere livsstil (adfærdsændring). Livsstilssamtalen kan foregå både i den primære og sekundære sundhedssektor og uden for sundhedssektoren fx på arbejdspladsen og i hjemmet. Aktører er sundhedsprofessionelle eller professionelle fra andre sektorer, fx socialrådgivere og sikkerhedsrepræsentanter. Målgruppen er patienter eller andre borgere med risikoadfærd eller risikofaktorer. Eksempler på anvendelse af livsstilssamtalen kan være den praktiserende læge der taler med en rask patient fra en familie med ophobning af hjertekarsygdomme, fysioterapeuten der taler om ergonomi og motion med medarbejdere på en arbejdsplads, skolesundhedsplejersken der taler med eleverne om stofmisbrug. Problemfelter:Betydning i dagligsprog og fagsprog stemmer ikke altid overens. Afgrænsning overfor forebyggelsessamtalen. 				
sundhedsfremme 	2.5 	ressourcefremmende forebyggelse; health promotion; health development;  	sundhedsrelateret aktivitet der søger at fremme den enkeltes sundhed og folkesundheden ved at skabe rammer og muligheder for at mobilisere patienters og andre borgeres ressourcer og handlekompetence 	I sundhedsfremmearbejdet vendes opmærksomheden væk fra sygdom og over mod sundhed. Der fokuseres på mobilisering af ressourcer, handlekompetencer og mestringsstrategier frem for på risici. Sundhedsfremmearbejdet bygger på et salutogenetisk perspektiv, mens forebyggelsesarbejdet bygger på et patogenetisk. Salutogenese er læren om sundhedens opståen og udvikling mens patogenese er læren om sygdoms opståen og udvikling. I sundhedsfremmearbejdet er der fokus på begrebet “sund”, hvor sund forstås som en stærk følelse af sammenhæng, dvs. den enkeltes oplevelse af tilværelsen som meningsfuld, begribelig og håndterlig. Sundhedsfremme kan foregå i alle rammer og både professionelle i sundhedsvæsenet og udenfor samt patienter og andre borgere, kan være aktører. Sundhedsfremmende indsatser er deltagerorienterede og dialogbaserede og kan være målrettet såvel enkelt-personer som befolkningsgrupper. Sundhedsfremme og forebyggelse anvendes som sideordnede delvist overlappende begreber for at synliggøre forskellige strategier for at opnå og øge sundhed. Forebyggelse og sundhedsfremme indeholder gensidigt elementer af hinanden. Eksempler på sundhedsfremme er dannelse af mødregrupper i sundhedsplejen til støtte for børnefamiliers ressourcer og netværk, sundhedspleje, tandplejeordninger, socialpolitik, forebyggende hjemmebesøg, børneundersøgelser og motion på arbejdspladsen. 
Problemfelter:
Afgrænsningen overfor forebyggelse. 				
empowerment 	2.5-1 	empowerment (for health);  	element i sundhedsfremme der har til formål at bibringe patienter og andre borgeres handleevne samt kontrol og ejerskab over beslutninger, der påvirker deres livsvilkår og sundhed 	Individuel eller psykologisk empowerment relaterer sig til individets evne til at tage kontrol over eget liv. Lokalsamfunds og gruppers empowerment relaterer sig til kollektiv aktion for at få større indflydelse på og kontrol over levevilkår og livskvalitet. Facilitatorer af processen kan være offentlige myndigheder eller sundhedsprofessionelle samt professionelle i andre sektorer. Målgruppen er individer, grupper eller lokalsamfund. Eksempler på empowerment på lokalsamfundsniveau er “I gang igen” i Århus Amt og Sund by Horsens. 
Problemfelter:
Afgrænsningen til egenomsorg og sundhedsfremme. Der kan skelnes mellem empowerment (resultatet af at handlekompetence tildeles) og empowering som betegner aktiviteten, dvs. udvikling af patienters og borgeres styrker og ressourcer. Den danske term dækker begge dele. 				
sundhedsadfærd 	3 	health behaviour;  	adfærd som patienter og andre borgere bevidst eller ubevidst udviser og som påvirker deres livsstil og dermed deres sundhed 	Et menneskes sundhedsadfærd er bestemt af både personlige, lokale og samfundsbestemte forhold og afspejler dets sociale og kulturelle identitet. Sundhedsadfærd kan både være positiv og negativ (risikoadfærd). Begrebet udtrykker både den salutogenetiske synsvinkel og den patogenetiske (risikoadfærd). Et eksempel er et barns motionsvaner der både er betinget af biologiske forhold (kan barnet?), psykologiske forhold (synes barnet det er sjovt?), sociale og kulturelle forhold (prioriterer familien det?), lokale forhold: (cykelsti til skolen, støtte til lokale idrætsforeninger, rollemodeller i omgivelserne) og samfundsbetingede forhold (idrætsundervisning i skolen, normer omkring børn og fysisk aktivitet. Sundheden kan fremmes gennem adfærdsændringer. Problemfelter:Afgrænsning til livsstil som dog opfattes at rumme mange slags sundhedsadfærd. Den rent sundhedsfremmende sundhedsadfærd har ikke sit eget begreb i begrebssystemet. 				
risikoadfærd 	3.1 	usund vane; usund livsstil; risk behaviour;  	sundhedsadfærd hvor en patient eller anden borger bevidst eller ubevidst øger sin sandsynlighed for at blive udsat for sygdomme, psykosociale problemer eller ulykker 	Risikoadfærd kan bevidst vælges, når en anden følge af adfærden vægtes højere end risikoen. Der kan være tale om umiddelbar eller senere nydelse, materiel gevinst, anerkendelse, højere selvfølelse, mindskning eller udskydelse af fysisk eller psykisk ubehag m.v. Nogle aktiviteter, steder og personer er særligt forbundet med risikoadfærd. Eksempler på risikoadfærd er at spise vedvarende fedtholdigt, køre alkoholpåvirket, ryge, have usikker sex eller undlade fysisk aktivitet. Gennem den motiverende samtale kan man støtte personen i en adfærdsændring, hvilket kan mindske risikoadfærden.Problemfelter:Skelnen mellem risikoadfærd og risikofaktor. 				
livsstil 	4 	lifestyles; lifestyle;  	adfærd der over tid påvirker den enkeltes sundhed og dermed folkesundheden 	Livsstil omfatter både bevidste og ubevidste handlingsmønstre, der går igen i en persons eller gruppes dagligdags adfærd betinget af kulturelle, sociale, miljømæssige og økonomiske forhold. Livsstilen kan påvirke sundheden positivt eller udgøre en risikofaktor for sundheden. Sundhedsformidling, herunder sundhedpædagogiske aktiviteter og sundhedskampagner søger at påvirke livsstilen i sundhedsfremmende retning. En livsstil kan omfatte mange forskellige slags sundhedsadfærd. Problemfelter:Afgrænsning over for sundhedsadfærd: livsstil opfattes at rumme mange slags sundhedsadfærd. Betydning i dagligsprogs og fagsprog stemmer ikke altid overens. 				
adfærdsændring 	5 	ændring i levevis; ændring i levevaner; forandring af livsstil; livsstilsændring; behavior change; behavior modification;  	proces der indebærer ændring af risikoadfærd 	Formålet med en adfærdsændring er, set fra en professionel vinkel, at begrænse risikoen for udvikling af sygdom, psykosociale problemer og ulykker, og at øge sundhed og trivsel hos målgruppen, som er patienter og andre borgere samt befolkningsgrupper. En adfærdsændring kan være målet for en sundhedspædagogik påvirkning, for klinisk forebyggelse, rehabilitering og den motiverende samtale samt for strukturel forebyggelse, fx lovgivning. Aktører er patienter og andre borgere, men processen kan faciliteres af professionelle både i og uden for sundhedssektoren. Adfærdsændringen kan ske fx på arbejdspladsen, i sundhedsvæsenet, i skolen eller i hjemmet. Eksempler på adfærdsændring er den overvægtige inaktive patient der begynder at være fysisk aktiv og spise hensigtsmæssigt, og den raske ryger der holder op med at ryge. Inden for forebyggelse og sundhedsfremme bruges begrebet ofte i en positiv betydning, men adfærdsændring kan også indebære at risikoadfærden øges, dvs. adfærdsændringen udvikler sig i negativ retning. Problemfelter: Betydning i dagligsprog og fagsprog stemmer ikke altid overens. 				
sundhedspædagogik 	6 	sundhedsformidling; health education;  	pædagogik der formidler viden om forebyggelse og sundhedsfremme mellem professionelle og patienter eller andre borgere, og dermed fremmer sundhedsrelaterede aktiviteter 	Sundhedspædagogik foregår ved en dialog mellem borgere og en professionel for at forebygge sygdomme og fremme sundhed, således at borgere støttes i at træffe sunde, informerede valg. Dialogen kan foregå ved hjælp af strukturerede sundhedspædagogiske metoder. Sundhedspædagogik tager udgangspunkt i borgerens aktuelle livssituation og fordrer deltagerindflydelse. Formålet er at fremme sundheden gennem udvikling af handleevne. Aktørerne er professionelle fra sundhedssektoren eller andre sektorer, fx socialsektoren eller undervisningssektoren, som agerer i mange arenaer. Sundhedspædagogik kendetegnes ved en ligeværdig tovejs-kommunikation i modsætning til sundhedsoplysning, der benytter envejs-kommunikation. Eksempler på strukturerede sundhedspædagogiske metoder er den motiverende samtale, rygestopkurser og ”Du bestemmer” metoden. Sundhedsplejerskens samtale med skolebørn er et eksempel på en sundhedspædagogisk aktivitet. 				
folkesundhed 	7 	population health status;  	befolkningens samlede sundhedstilstand 	Begrebet folkesundhed blev benyttet i Danmark i 1940'erne og blev relanceret i midten af 1990'erne i forbindelse med stagnationen i udviklingen af danskernes middellevetid. Man kan skelne mellem tilstanden folkesundhed, dvs. befolkningens sundhedstilstand, og arbejdet for at forstå og fremme folkesundheden: folkesundhedsarbejde. Sundhedstilstanden omfatter både fysiske, psykiske og strukturelle aspekter samt fordelingen af sundheden og sygdomsbyrden i befolkningen. 				
risikofaktor 	8 	determinant (for sygdom); risk factor; determinant of disease;  	faktor der øger sandsynligheden for sygdomme, psykosociale problemer eller ulykker 	På sundhedsområdet bliver begrebet især benyttet inden for epidemiologi og forebyggelse. Begrebet omhandler aspekter af livsstil, sundhedsadfærd, sociale tilhørsforhold, miljømæssige faktorer samt arvelige faktorer, som på basis af epidemiologisk evidens synes at øge forekomsten af sygdom, psykosociale problemer eller ulykker. Ved forebyggelse og til dels ved sundhedsfremme sigter man mod en reduktion i forekomsten af risikofaktorer. Eksempler på risikofaktorer er lav uddannelse, lille socialt netværk, lav indkomst, rygning, fysisk inaktivitet og luftforurening. Problemfelter:Nogle benytter kun begrebet risikofaktor, hvis der er en dokumenteret årsagssammenhæng til sygdomsudvikling. Mangler denne dokumentation benyttes ofte begrebet risikomarkør. 				
forebyggelsesarena 	9 	forebyggelsesmiljø; rammer for forebyggelse; settings for health; setting for health promotion;  	fysisk, organisatorisk eller social ramme hvori forebyggelse udøves 	I valget af forebyggelsesstrategi kan der fokuseres på en eller flere arenaer i lighed med risikofaktorer eller målgrupper. Eksempler på begrebet er lokalsamfund, skole, arbejdsplads, sygehus, almen praksis, hjem og sportsklubber, interesseorganisationer og netværk. Fx kan arenaen ”sygehuset” vælges til den forebyggende aktivitet patientundervisning eller fysisk aktivitet sættes på dagsorden i arenaen Netværk af forebyggende sygehuse i Danmark Problemfelter:Ordet arena relateres ofte til ”kampplads”. Derfor bruges det sammensatte ord forebyggelsesarena. 				
rollemodel 	10 	forbillede; role model;  	sundhedsprofessionel hvis holdninger og sundhedsadfærd påvirker patienter og sundhedsrådgivning og dermed klinisk forebyggelse 	Begrebet omhandler i sundhedssammenhæng det forhold, at den sundhedsprofessionelles egen sundhedsadfærd og erkendelse og vurdering af denne adfærd indvirker på patientrådgivningen, fx i forbindelse med forebyggelsessamtaler. I teorierne bag adfærdsændringer indgår rollemodellen som en vigtig faktor. Begrebet benyttes mest i forbindelse med rygestop, men kan også anvendes i forbindelse med andre livsstilsfaktorer. Man har diskuteret om man kan være professionel forebygger, hvis man ikke samtidig er en god rollemodel. Andre kan også være vigtige rollemodeller relateret til sundhed, fx ledere, forældre og sportstrænere ligesom chefer kan være vigtige rollemodeller i forbindelse med forebyggelse på arbejdspladsen. 
Problemfelter:
Overbegrebet sundhedsprofessionel er defineret af NBS 02 klinisk proces.